I 1916 var 1. verdenskrig havnet i et dødvande.
Fronten løb fra den engelske kanal til de schweiziske alper.
Millioner afliv var gået tabt.
For at bryde dødvandet blev civile minearbejdere indkaldt -
- til at grave tunneler under fjendens linjer.
Det var starten på en hemmelig underjordisk krig.
Det følgende bygger på virkelige hændelser...
Armentiéres. Frankrig. Maj 1916. Ni meter under Vestfronten.
Far, far.
Løjtnant Woodward.
Jeg er jeres nye øverstbefalende.
Jeg leder efter sergent Simpson.
- Spørg korporal Fraser. Deroppe. - Jeg kan ikke rigtig finde ud.
Følg sidegangen 27 meter. Og gå så til højre.
Der er trangt, men det går. Der er en skakt. Gå til venstre efter den.
Så kommer der en skakt til, der fører op i dagslyset.
Tak.
- Hvad hedder du, sapør? - Tiffin.
Jeg hørte noget. Den vej.
Kan De høre det? Lyt.
Man kan høre dem grave.
Der. Det er tyskerne. De bryder gennem her. På ære.
Lyden, du hørte, lød den sådan her?
Ja.
Det er dit hjerte.
- Hvad? - Mærk efter.
Du kan høre dit eget hjerte slå.
Sørg for at klippe dens klør.
Ellers kan den satan være død og stadig sidde på pinden.
Hvornår slutter din vagt?
Tving mig ikke til at blive.
Jeg beder Dem...
- Her laver vi billardrummet. - Har du spillet billard, Tom?
- Vi er verdens bedste. - Ifølge hvem?
Alle. Vi er bedst til billard, ridning, miner...
- Og ævl. - Knyt sylten, drenge.
Percy og Ginger. Afløs Sneddons.
- Javel. - De er nok nået til Kina.
Så tager vi nogle spisepinde med tilbage.
- Hvem er du? - Løjtnant Woodward, den nye chef.
Er du Fraser?
- Jeg leder efter sergent Simpson. - Han er død.
Minør?
- Norm Morris. - Men vi kalder ham "Overleveren".
- Eller "Hans Langlemmethed". - Tom Dwyer.
- Billy Bacon. - Lystrer "Streaky".
Morris, du overtager lytteposten ved... Hvor var vi?
- 102. venstre. - 102. venstre.
- Gå med ham, Dwyer. - Javel.
Vis mig til officerernes dækningsrum.
Sir. Denne vej, sir.
Gør plads! Gør plads! Sårede på vej. Gør plads!
Kom så, let skankerne!
Gående sårede på vej. Gør plads!
Kom, sir.
Bårebærere!
Tiffin! Op med dig. Nu!
For guds skyld, Australien. Det her er for officerer.
Woodward?
Bill McBride. Jeg spekulerede på, hvornår vi ville mødes.
Vi uddannede os til minearbejdere sammen.
- Clayton, Northumberland. - Woodward, tunnelkompagniet.
- Du er eksplosiv, Woody? - Jeg går af når som helst.
- Hvor længe har du været her? - To dage.
- Det føles som et år. - Efter et år føles det som livstid.
De fik os næsten.
- Tyskernes maskingevær. - Boris. En lade. Det røde hus.
Solidt som Gibraltar. Artilleriet har beskudt den i en uge.
En fuldtræffer ville sgu gavne.
De har selv dækningsrum.
Han skal bare lige få vejret.
Hvor kommer du fra?
- Wollongong, sir. - Kulminearbejder?
- Guld? - Sølv og bly. Broken Hill.
Har du en kæreste?
En kone.
- Kone? - Kæreste.
Har du et fotografi, Tiffin?
Hun er...
Min mor, sir.
I er vel ikke engang rigtige soldater?
- Så hvad hulen laver I her? - Gravertunneler under tyske linjer.
Og beskytter skyttegravene mod tyske tunnelgravere.
Som ikke kom, før I gjorde. Og som nu prøver det samme fis.
- Og? - Det var slemt nok med granater...
...og beskydning. Nu trues folkene også nedefra.
Er han såret, så send ham på infirmeriet! Ellers ud i tjeneste.
Han skal bare ikke være her. Og det skal du heller ikke.
Det er rart at være populær. Ikke, Tiffin?
Man vil jo ikke vove livet for ingenting.
Clayton er god nok. Han er bare nervøs.
- Han skjuler det godt. - Det gør folk.
Det ville være en skam at lade det her gå til spilde.
Et skvæt te, gamle dreng?
Med glæde.
Bare rolig, Tiffin. Bare rolig.
Queensland, 18 måneder forinden.
Hallo? Er der nogen hjemme?
Jeg fandt disse lømler nede ved floden. Er det dine?
- Oliver, er det dig? - Mrs. Waddell.
Colin og Gordon. Vask jer, før jeres far kommer. Nu, tak.
Jeg håbede på at træffe Moffatt.
- Det er for sent. Han meldte sig. - Til det beredne infanteri?
Hvordan var Papua? Vi troede, at hovedjægerne tog dig.
De tog ét kig på mit hoved, og så stak de af.
Men, mrs. Waddell, jeg var gerne blevet der for altid.
Stil øget i stalden og kom ind. Vi vil høre om det hele.
Kom.
Er det dig, Isabel?
- Han er major nu. - Det overrasker mig ikke.
- I skolen kaldte vi ham kaptajn. - Nogen klager?
- Nej. Det turde vi ikke. - Sådan er han, vores Moffatt.
- Ja? - Gordon kan holde vejret...
- Mere end et minut. - Virkelig?
Se. En, to, tre, fire, fem -
- seks, syv, otte, ni, ti...
- Hvor er han posteret? - Vi ved det ikke. Egypten, tror vi.
Du ender nok i ingeniørtropperne. Jeg har ikke oplært dig forgæves.
De har bedt mig vente. Minen skal holdes i gang.
- Kobber. - Vi får det ikke hurtigt nok op.
- Hvor mange granater skal der til? - Hæren mangler ammunition.
Og i særdeleshed gode mænd.
Woody! Hvornår kom du tilbage?
Hvordan var Papua? Hvad laver du? Skal du bo hos os igen?
- Må han det, mor? - Rolig, Marjorie. Sig mr. Woodward.
- Marjorie. - Mr. Woodward.
Svaret er: For to dage siden. Varmt. Jeg skal arbejde i minen.
Og tak, men jeg bor i byen.
- Er den til mig? - Men det er pjat. For børn.
Nej, den er smuk. Jeg elsker den. Tak.
Ser han ikke flot ud? Nogle mænd er født til at bære uniform.
Synes du ikke, Woody? Mr. Woodward?
Jo.
- Må jeg få lidt te, mor? - Hvis du fylder mælkekanden.
- Og bind dit hårbånd. - Ja, mor.
Hun er så voksen.
Det synes hun. Men jeg mener, at hun mangler en del endnu.
Hvad er der nu?
- Jeg omgik hans flanke. - Nej.
Jeg tror, at Colin omgik din flanke.
Mr. Woodward. Må kvinder gå ned i miner?
Det tror jeg ikke. De mener, at det bringer uheld.
Godt. For jeg vil sikkert ikke være så langt under jorden.
- Det må være klaustrofobisk. - Jeg kan godt lide det dernede.
Virkelig? Hvorfor?
Der er hyggeligt.
Hyggeligt...
- Marjorie! - Undskyld...
- Er alt i orden? - Ja, jeg...
Gå og vask dig med det samme.
- Undskyld. - Først voksen, så et barn.
16 er en ret besværlig alder.
Nu da Moffatt er væk, så må du love at besøge os, så ofte du kan. Godt.
Mr. Woodward. Jeg håber, at De vil undskylde min opførsel.
Selvfølgelig. Tænk ikke mere på det.
Nå... Farvel.
Marjorie Waddell, havde du en finger med i det her?
Det var mig. Han slap ud i lucernemarken i morges.
Han havde tarmluft på vejen hertil.
Det var nok derfor, at vi kom så hurtigt.
Jeg løsnede sadelgjorden. Jeg har nok glemt at spænde den igen.
Hvor dumt af mig.
- Kom du noget til? - Jeg har det fint. Seriøst.
Tak for teen, mrs. Waddell.
- Mr. Waddell. - Oliver.
Isabel.
Kan du høre noget?
Der er noget galt med det satans lys.
- Det gør det bare mørkere. - Det er ikke lyset, Overlever.
Det er luften. Der er ikke ilt nok til, at det kan brænde.
Herregud.
- Det kunne være værre. - Tommo, hvordan det?
De kunne sende os til Høj 60.
- Hvad er det? - Messinesåsen.
På den anden side af grænsen ved Ypres.
Dem fra 40. røg dertil i går.
Tyskerne holder åsen. Vores drenge kæmper i sumpe og mosejord.
Det siges, at skyttegravene ligner blodfyldte floder.
Det er sikkert bare snak.
Hold kæft, din lille satan. Du tager livet af os alle sammen.
Norm...
- Hvordan kendte du forskel? - Et heldigt gæt.
Kors i skuret.
Er han død?
Kalder vi det uafgjort, Tommo?
Satans.
McBride.
Position? Gentag.
Hvor mange?
Okay.
102. er sprængt.
- Nogle sårede? - To savnes.
Morris og Dwyer.
Hvordan er luften?
- Hvis de var tæt på... - Nul. Ikke en skide chance.
De kan have fundet en luftlomme. Jorden her holder af og til.
Vi stødte på den i Papua. Den er rigtig... kompakt.
Det er meningsløst. Hele molevitten.
Kom så, drenge.
Stålsåler. Tyskere.
Sikke nogle idioter. Man kan høre dem på lang afstand.
- Far. - Jim, flyt dig.
Er alt i orden, far?
Hjælp mig.
Det er Tommo.
- Det er Overleveren. - Er det jer?
- Hold ud. - Gudskelov.
- Forsigtigt. - Får I mig ud?
Jeg troede, at jeg var kaput.
Pas på brillerne.
Forsigtig. Forsigtig.
Troede du, at du slap for den satans krig så let?
Morris, kan du høre mig?
- Tommo. Tommo! - Morris, kan du høre mig?
Tommo er derinde. En mand er begravet.
Tommo! Tommo! Nej!
- Bring Morris på infirmeriet. - Kom her.
Der kommer et næsten hver dag.
Intet frimærke. Og ingen afsender.
- Hvad betyder det? - At jeg er en kryster.
- Det er du ikke! Du gør din pligt. - Vær stille, Marjorie.
- Han ved, hvordan man stopper det. - Er du enig?
- Vi må håbe, at du ikke får flere. - Nogle til, så har jeg en hel høne.
Isabel!
Savner du Papua?
Jeg er urolig for arbejderne. Bougainvillea er en tysk koloni.
- Sender de flåden dertil... - Hvad vil de med Papua?
De er jo ude, hvor de ikke kan bunde i Europa.
Man siger alligevel, at det hele vil være overstået til jul.
- Marjorie, tager du af bordet? - Ja, mor.
Det er nok bedst at lægge dem væk, Woody.
William?
Det er Moffatt.
Mor?
Følg børnene hen på deres værelser.
Isabel. Kom, drenge.
William, fortæl.
Det er ikke godt nyt, er jeg bange for.
Hvorfor sendte de det beredne infanteri til Gallipoli, Oliver?
Der er da kun klipper?
Er det ikke kun klipper?
Det ved jeg ikke.
- Marjorie. - Du behøver ikke rejse.
Bare fordi Moffatt... du ved.
Du behøver ikke drage i krig.
Jeg kunne ikke klare det.
- Sagen er den... - At jeg var kaput. Slut.
- Han fik mig ud. - Du burde ikke have været der.
Jeg ved stadig ikke, hvad jeg hørte.
Det var måske mit hjerte og ikke tyskerne, jeg hørte.
- Selvfølgelig var det dem. - Det er lige meget.
- Godt klaret, Streaky. - Fra englænderne.
- Hvor gavmildt. - Hils dem.
Det er sikkert ikke en god ide, korporal.
Tiffin.
- Vi troede, du var færdig. - Nej da.
- Jo, det gjorde vi. Det sagde du. - Skriv dit brev, Wal. Eller sov.
Løjtnanten kendte til jorden. Derfor gravede vi.
Tom Dwyer er død, fordi Woodward begik en skæbnesvanger fejl.
Det bliver nok ikke den sidste.
- Han er god nok. - Hvorfor meldte han sig så sent?
Vil nogen have det sidste smør?
Jeg dræbte tyskere, længe før det blev hans tur.
Godaften. Bliv siddende.
- Det forbavser mig, at du er her. - Hørelsen kom tilbage.
- Lægen fandt ingen fejl på mig. - Sikke en skam.
- Cigaret? - Ja tak.
Det bringer uheld.
- At tænde tre med én tændstik. - Ved den første ser snigskytten dig.
Ved den anden sigter han. Ved den tredje blæser han knoppen af dig.
Han skal være skidegod til at skyde for at ramme mig her.
Man ved aldrig, hvem der ser til.
Jeg skriver til Tom Dwyers familie.
Havde han ejendele, der skal sendes hjem, så bring dem til mit kvarter.
Officer på vej! Giv agt!
- Woodward? - Javel.
- De er vist sprængningsekspert. - Jeg kan sprænge miner...
De ved, at tyskernes maskingevær i det røde hus kan en filere os?
- Enfilere? - Skyde langs skyttegraven.
- Javel. - Hvor meget sprængstof behøves...
- ...for at sprænge huset? - Det kommer an på.
Hvor meget skal De bruge, for at det bliver gjort ordentligt?
- 25 kilo. - Har vi det eller skal vi rekvirere?
- Vi har det. - Der er en lyttepost ved 105.
- Så er vi små 20 meter fra Boris. - Graver vi derfra, så tager det...
Tre skift, ni meter per dag. To-tre dage.
Få det gjort før daggry. 04.00.
Clayton, lav et hul i pigtråden. Artilleriet giver Dem en time.
- Javel. - Sir.
- Han havde godt nok travlt. - Han kører ikke tog i tunneler.
Vi skal op af skyttegraven...
...og ud i ingenmandsland og rigge en ladning til.
Jeg skal bruge to frivillige.
Jeg gør det, sir. Jeg vil, sir.
Sæt dig, Tiffin.
Jeg gør det.
Her.
Det er ikke helt jeres element? Jeg troede, at I var som vombatter.
- Vil I trække lidt frisk luft? - Vi skal sprænge det røde hus.
I rammer jo forbi.
Sæt detonatoren derovre.
Så er tiden inde. De starter igen ved daggry.
De har aldrig været ude af skyttegraven, vel?
Kors.
Når vi kommer op, så dukker vi os uden at klumpe os sammen.
Ser De en lysgranat, så stå stille. De ser efter bevægelser.
Hold et øje lukket, til den går ud. Så ser De bedre, når der er mørkt.
Tak.
- Har Deres folk kappet pigtråden? - Løjtnant Clayton er derude.
Han er ikke kommet tilbage. Vi dækker jer.
Kom så.
Det er Boris. Han har ikke set os. Den satan prøver bare lykken.
Okay. Kom så.
Klar?
Vi skal under det.
Der må være en kælder.
Hallo...
Åh, herregud.
- Hvad er der? - Den er for kort.
Tror du, at du kan hente detonatoren?
- Vi forsøger i aften. - Så har de fundet ladningen.
- Kan du hente den? - Det tror jeg.
Bliv på maven. Når du nærmer dig, så fløjt lavt for at melde dig.
Hvis briterne ser bevægelser...
Hvem er hurtigst i kompagniet?
- Mangler De en løber? - Ja.
Streaky er rigtig hurtig.
Herregud.
Er det en af vores?
Ingen anelse. Stakkels satan.
Bliv her. Morris kommer snart.
Vent. Vent, sir.
Hvem er du?
Clayton?
Hvor fik de dig?
Mary... Mary.
Nu er alt i orden. Vi får dig hjem til Mary.
Okay? Tag det roligt. Kom. Kom nu, sir.
Kom nu.
Hjælp mig.
- Forbind ham. - Hvor er han ramt?
Venstre ben over knæet.
Herregud.
Nej! Vent.
Den skid følger et mønster.
Tak, kammerat.
Bed til, at de ikke har opdaget den.
Tak.
Sir... er De såret?
Det tror jeg ikke.
- Goddag, mr. Woodward. - Marjorie.
Hvordan går det derhjemme?
Vi klarer os.
De har dannet en minebataljon.
Det er vist hemmeligt. De søger minearbejdere og ingeniører.
Jeg har meldt mig.
Om nogle uger skal jeg trænes, og så sendes jeg sikkert i krig.
Javel.
Marjorie, jeg er næsten ti år ældre end dig.
- Du er kun 16. - Jeg fylder 17 om en måned.
Jeg skrev under i morges.
Jeg vil gerne høre, om jeg må skrive til dig, mens jeg er væk.
Jeg ville blive glad, hvis du skrev til mig.
Hvis du beder mig vente på dig, så må du først spørge min far.
Tak, fordi du tog dig tid til at mødes med mig.
Kom nærmere.
Hvis de vil foretage et angreb, så sker det nu.
- Hvor vi er mest sårbare. - Venstre flanke.
Hvad der end sker, så skal vi holde fronten. Forstået?
Vil I straffefanger spille?
Okay, drenge. Kom så. Tre hver. Næste hold, der scorer, vinder.
- Kom så, Australien. - Start!
Okay, vend om. Tilbage.
Jeres bold. Australien.
Kom, drenge. Vi er stærke nu. Hold den i midten. Nu tager vi fat.
Hvor er min løber? Løb, Billy!
Løb, Streaky!
Sejr til det australske tunnelkompagni med 6-3.
...parlez-vous Frøknerne fra Armentiéres, parlez-vous
De gør det fint og med god smag, så stik en finger i din bag
Frøknerne fra Armentiéres, parlez-vous...
Bondeknoldene vil have en dans Vifter med deres æselsvans
Frøknerne fra Armentiéres, parlez-vous
- Hvad foregår der, løjtnant? - Kaptajn.
- Tillykke, sir. - Tak, sergent Fraser.
- Sjant. - Rør.
Vi skal længere op ad linjen. Vi tager af sted ved midnat.
- Hvorfor forlader I skidtet først? - Det er kun for ægte soldater.
- Hvor skal vi hen, sir? - Belgien.
Høj 60.
Hent jeres grej.
Okay, drenge. Kom i sving.
- Hold hovederne nede, drenge. - Det glemte jeg næsten.
En gave fra tysken.
- Han ville takke for hjælpen. - Tak, kammerat.
Det skal nok gå, drenge.
Messinesåsen i Belgien, 3. november 1916.
Er det for tidligt til en spids, sir?
Det er aldrig for tidligt.
- Jeg klarer mig. - Tag dem. Du er skind og ben.
Kom nu. Hun sender sikkert en ny pakke i morgen.
- De passer godt. - Elsa er god til at strikke.
Hun har sikkert strikket sig en ny ægtemand.
Der er kønnere end den gamle.
- Din søn bliver en god rugbyspiller. - Ja, det ved jeg.
Og han vokser stadig.
Meldte I jer samtidigt?
En hverveofficer kom til byen.
Han fik gjort knægten sulten på eventyr og på at se verden.
Han havde aldrig overnattet andre steder, men bed lige på.
- Elsa fik et føl. Ikke, Wal? - Jo.
Men man kan jo ikke fortryde. Så jeg fortalte Elsa:
"Jeg har passet på ham hele livet. Melder jeg mig, får jeg ham hjem."
Elsa vidste ikke, hvad der var værst: At knægten rejste alene -
- eller at vi begge rejste.
Hun har strikket som en gal lige siden.
Sluk de skide lygter!
Bliv her.
- Hvor ligger Fosse Way? - Nord er den vej.
I den retning.
Der ligger Høj 60.
Fraser, denne vej!
Kom nu, drenge!
- Er alt i orden, Wal? - Kom så, rejs dig.
Hvor er de andre?
Sir!
- Vi glemte de skide børn. - Hvem?
- Unge Sneddon, Tiffin og Bacon. - Walter! Wal!
- Kan de ramme? Vi er bag linjen. - De holder det høje terræn.
Walter! Herovre!
For satan! Vi gik forkert.
De er til højre. Cirka 23 meter væk.
Er I klar?
Walt, vi kan ikke blive her.
Jeg løber til venstre og tiltrækker deres ild.
Når de skyder, så løb som bare fanden. Og stop ikke, før I er der.
Jeg er dobbelt så hurtig som jer.
Jeg kommer først.
Kom, Walt.
- Hold jer nede. - Tiffin!
Wal! Herovre, kammerat!
Kom bare.
Er Streaky stadig derude?
Billy? Billy Bacon?
Streaky?
Nåede de hjem?
De er hjemme!
- Streaky! - Løb!
Kom så, Billy!
- Billy! - Streaky!
- Kom så, Billy! - Løb!
Båre! Bårebærere!
Streaky?
Så det er Guds forbandede værk?
Tag hans hundetegn og soldaterbog.
Vi begraver ham i morgen.
Kom nu, Frank.
Kaptajn Woodward, tunnelkompagniet.
- McBride? - Kaptajn McBride, faktisk.
Hvor blev I af? Jeg har ventet i flere timer.
Sikke et forbandet sted, ikke?
- Dine mænd kan sove derinde. - Stuv jeres grej af vejen.
- Sov et par timer. - Et par timer?
Kors. Så bliver de bare forkælede. Kom nu.
Har du set tunnelerne?
Du har en stor overraskelse i vente.
Kom. Officererne bor herhenne.
Jeg kan lige så godt sove her.
Der er vådere her end derude. Flere rotter end i skide Frankrig.
Det er trods alt belgiske rotter.
Forandring er lige så godt som ferie.
Hav jeres gasmasker inden for rækkevidde.
Vi er trods alt under jorden igen.
Og vi vil blive under jorden.
- På den ene eller anden måde. - Hvad mener du med det?
Sådan bliver det nu. Vi undgår granater og granatsplinter.
Så får man en kugle i maven, som stakkels Streaky.
Evner hjælper heller ikke her. Ædt af rotter -
- eller dræbt i mørket af tysken. Og levende begravet som tak.
Det var vel nok opmuntrende.
Mr. Waddell.
- Hvornår rejser du? - Om cirka tre uger.
- Så må du hellere komme ind. - Jeg vil spørge Dem om noget.
Jeg vil bede om lov til at skrive til Marjorie, mens jeg er væk.
Og... jeg vil gerne se lidt til hende, før jeg rejser.
- Det ved jeg. - Pokkers!
- Emma. - Ja?
Jeg tager min spadseretur nu, hvis du vil følge med.
Din spadseretur?
Ja. Vil du med?
Selvfølgelig.
De har aldrig spadseret sammen.
Når jeg kommer tilbage -
- så vil vi spadsere hver dag.
Kan De høre noget?
Sergent Babek, må jeg spørge om noget?
Hvilke miner arbejdede De i?
- I Bayern. - Bayern er jo stort.
Kender De minen i Eisenheim?
- Har De hørt om den? - Nej.
Det er min hjemby.
Der ligger en kirke der, uden klokke.
Den blev rekvireret til krigen. Mor skrev til mig.
Først tog de metalskrot.
Og så kirkeklokken.
Nu er præsten også forsvundet.
"Hver dag græder vi for vores lille dreng og beder for hans helse."
- Fortsæt. Må jeg tage et kig? - Værsgo.
Du, Overlever. Se lige Høj 60.
- Er det alt? - Hvad ventede du? Matterhorn?
Nej, men noget større end en simpel jordbunke.
- "Berlintunnelen"? - Den går så dybt undertyskerne...
- ...at den næsten når til Berlin. - Ene mudder.
- Som at grave i en sump. - Blåleret ligger længere nede.
Hele området ligger under havniveau.
At holde vandet ude var deres største problem.
- Var? - Nu er det vores problem.
Vi er 25 meter nede. Lige under tyskerne. Høj 60 er lige ovenfor.
Flanderns blåler.
- Smukt. - North, canadiske tunnelkompagni.
Tysken er oppe i sandet. Han kan ikke nå os. Nej da.
Følg mig.
24.000 kilo ammonal.
4.000 kilo skydebomuld.
- Jeg har aldrig set magen. - Nej, det har ingen.
150 meter den vej ligger Caterpillar-minen.
Der ligger der 30.000 kilo.
Der er 21 stykker. Vi har undermineret hele Messinesåsen.
Næsten en halv million kilo ammonal.
Når det sprænges, giver det verdens største brag.
Hver mine har detonatorer og ledninger til overfladen.
Vi skal bare holde skidtet tørt. Og hemmeligt for tysken.
Nej, tysken har ingen anelse.
De tror, at vi graver brønde.
Det her vil afgøre krigen.
Helt og holdent. Overvej det.
Hvornår vil de detonere det?
De forflytter mig.
Det er op til jer nu.
Alt afhænger af jer.
Stakkels satan.
Ja. Han sover her. Han har ikke været oppe i tre måneder.
- Hvornår sprænger de? - Ingen ved det.
- Det kan tage måneder. - Hvad venter de på?
Jeg er minearbejder, ikke general. Det er nok simpel matematik.
Sprænger vi nu, så dræber vi højst nogle hundrede tyskere.
Men tror de, at vi vil angribe -
- så stopper de skyttegravene som sardindåser.
- Så dræber vi tusinder. - Med den rette timing...
...titusinder.
Hørte du det?
Nej.
I Spanbroekmolen var de 12 meter nede sidste uge.
De sagde, at de hørte lyde nedefra.
- Nedefra? - Ja, meget dybt nedefra.
Jim, tjek hver støtte herfra og helt til Berlintunnelens ende.
- Tag Walter og Ginger. - Jeg tager Caterpillar.
Overlever, vi har 26 lytteposter. Tjek dem alle. Tag Percy med.
- Okay. - Fraser, tjek vandstanden.
Jeg vil kende dybden oppefra, og hvor vandet bliver af.
Jeg vil have den eksakte dybde, hvor sand bliver til ler.
- Tag Tiffin med. - Javel.
Kom, Tiffin.
Skyd, når du er klar.
- Ingenting. - Prøv igen.
Det er blåler.
- Jaså. Og? - De graver mindst 25 meter nede.
Jeg tror, at fjenden har mineret alt.
Babek, ved du, hvor meget sprængstof, der er påkrævet -
- for at sprænge 25 meter mudder i luften?
- Oberst, det er det eneste logiske. - Det er latterligt.
Det er helt umuligt.
Nej, alt er i orden.
Lidt vel tæt på.
En kugle fra en snigskytte. Den havde spoleret knoppen.
Jeg så en, der blev ramt. Det halve hoved røg.
Der var kun smilet tilbage.
Hvor gammel er du?
Seksten.
Da de fandt ud af det, så blev jeg bårebærer.
Så jeg slap for krigens rædsler.
Båre! Bårebærere!
Bårebærere!
Kom, så går vi.
Det er som at stoppe tidevandet med et skide sandslot.
Længst oppe er der mest sand. Leret starter ved ni meter.
Vandet siver ned til leret.
Finder det en tunnel, så bliver det en skide flod.
60 mand pumper i døgndrift for at holde vandet nede.
Mister vi nogen af dem, så bliver minen uanvendelig.
Hvor kommer de her fra?
De tager alt, de kan finde.
Al skov er fældet eller sprængt.
Det er eg.
Far er snedker. Efter krigen bliver jeg lærling.
Og slipper ud af de satans miner.
Det stammer sikkert fra den ødelagte kirke i byen.
Katedral. Katedralen i Ypres.
Sikkert.
- Er det tunnelens laveste punkt? - 25 meter, ja.
Kan vi bygge en skakt og føre vandet ud der?
Canadierne prøvede. Briterne ligeså. Midtsektionen er ustabil.
Skaktvæggene kollapser efter små to meter.
Og det er skidesvært at lede vand 25 meter lige op.
Vi har da el dernede?
Vi foreslår at grave en skakt til et rum under Berlintunnelen...
- Og installere elpumper. - Det bør frigøre mindst 60 mand.
Rutledge?
Det er mere end 25 meter nede. Kan en elpumpe løfte så højt?
- De nye kan, sir. - En skakt er ikke mulig.
Det er ingen ny ide. Det er umuligt, uden at væggene kollapser.
Har De været dernede, oberst?
Okay, det var det hele.
Tak. Undskyld, at vi spildte Deres kostbare tid.
- General, vores plan er anderledes. - Hvordan det?
Vi graver ikke oppefra. Vi lægger skakten seks meter nede.
Vi bygger gallerier, der rummer graverne og skjuler blåleret.
Kaptajn Woodward, seks meter? Så ender De i kviksandet.
De tager fejl... oberst.
Vi går lige over det våde sand. Det er hele pointen.
Stålsektioner kontrollerer vandet og afværger sammenstyrtninger.
Vi presser stålsektionerne ned.
Og hvor lang tid tager denne galskab?
- Et løst overslag? - Hvor længe?
Tre uger. Omtrent.
Kom så, fortsæt! Kom så!
En til.
Ja.
Vi må ændre retning. 30 grader mod venstre.
Forstået.
- Næsten. - Øs det ud. Sæt donkrafterne op.
Vær klar med stålsektionen. Den skal længere ned i leret.
Den er i gang, sir.
Det sprøjter ikke just ud.
Hvad sker der, Tiffin?
Det ved jeg ikke, sir. Det virker vist.
Det fungerer i den ende.
Der må være for højt tryk.
Rapporter til mig i morgen tidlig.
Ja!
- Og hvis pumpen går itu? - Vi har en reserve klar, sir.
Ved skakttoppen har vi en lyttepost og to afledende tunneler.
- Jeg kan vise det. Det går stærkt. - Det behøves ikke.
Der er højere aktivitet i den anden afledning.
Tysken er nok på vej igen.
- Så fungerer det. - Han har været tavs i fire minutter.
Han kan være klar til at sprænge.
- Lad dem. Er I kun jer to der? - Kun mig.
- Hvor er Walter? - Han henter te.
Hvad? Forlod han sin post? Rapporter det.
Hvorfor er du ikke på din post? Blev du beordret væk?
- Sir, lytteposterne må gerne... - Jeg kender ordrerne, kaptajn.
Gå ned igen.
Hvis De ser Walt, så bed ham om ikke at...
Sir...
Far vil gerne have te ved denne tid.
Jim. Jim!
Far!
- Far! - Jim!
Far!
Far, far!
Far!
"...vederkvæge jer, støtte jer og give jer styrke."
"...i al evighed, amen."
Sir?
Jeg vil give Dem denne her.
Til Deres kæreste.
Jeg lavede den af det træ, De kunne lide.
Fra katedralen.
Den er smuk.
Denne æske er af træ fra Ypres' katedral og lavet af Frank Tiffin.
Du møder ham nok, når det hele er ovre, så du kan takke ham.
Her er to tunneler nær jordoverfladen.
Vi har hørt graveaktivitet i begge.
Men tunnelerne bliver ikke længere.
- Det giver ingen mening. - Nej. Og de skjuler ikke lyden.
- Hvilket betyder? - Det er afledningsmanøvrer.
Afledningsmanøvrer... Fra hvad?
- Minegange. Dybe minegange. - Men, Babek!
Med al respekt, oberst. Vil de aflede os, så er der noget her.
Lige under Høj 60.
De er under os.
Se efter. Babek, kan vi grave en skakt gennem det våde sand?
Find ud af, hvad der foregår dernede!
- Hvad er det? - Det ved jeg ikke.
15 grader, seks meter frem og fem meter nede.
Intet.
- En angrebstunnel? - Nej. Det er noget andet.
- Som en slags skakt. - Gennem det våde sand?
Nej. Det kan det ikke være.
Blåler. Det virkede.
Du. Op.
Er de under os?
Vi graver denne skakt for at opklare det.
Kan vi ikke rykke fronten 100 meter? Så er deres graven forgæves.
Vi indtager en position og holder den.
Jo, men hvad forskel gør nogle meter? Europa er stort.
Vi har været her i to år. Hver centimeter er vædet af tysk blod.
Tror du virkelig, at dem deroppe ville opgive uden videre?
Så ved du intet om krig.
Woodward. Woodward!
Kaptajn Woodward! Op!
Vi sprænger torsdag morgen ved daggry.
- Det er om 36 timer. - I sprænger Høj 60 og Caterpillar.
- McBride, reservesprængningen. - Javel.
Der bliver 21 sprængninger i alt. Jeres bliver de sidste to i rækken.
Det er afgørende for operationen, at hver mine sprænges korrekt.
Javel.
Sprængningsordren.
Havde du lyttetjeneste?
Alt er stille, sir. Bortset fra nogle pib.
- Rotter? - Sikkert.
Sikkert rotter... der parrede sig. Sådan lød det i hvert fald.
- Hvorfor tror du det? - De peb ligesom regelmæssigt.
Hvor?
Ved den nedre lyttepost i Berlintunnelen.
En talje.
Der er en skakt.
Lige her.
- Lige over minegangen ved Høj 60. - Vi har beregnet dybden.
- Ja? - 19 meter, sir.
Vi sprænger om ti timer.
- Hvornår når de ned? - Med den fart... om ni timer.
Det her må De svare for personligt.
Gør, hvad De skal, Woodward.
Vi graver en angrebstunnel. Fra Berlintunnelen til position 60.
- Lige over minegangen? - Ja.
- Det er det rene selvmord. - Det er en ordre, sergent.
Så går vi i gang. Kom så.
Gå. Hent noget at spise.
Tre meter frem, Fem meter op.
- Resistansen er god. - Tjek igen.
Blev ledningerne forbundet igen efter forrige test?
29 minutter.
Jeg går ned igen.
De angriber snart. Send forstærkninger!
På tre. En, to, tre.
- De er næsten lige over os. - Vi armerer.
Nej, så ryger alt. Vent, til de er mindre end en meter væk.
- Og få skakten til at kollapse. - Mindre end en meter?
- En god meter mere. - Vi når det ikke.
En god meter til, Fraser. Så kan du armere ladningen.
- Du er for langsom. - Der er noget i gære.
Derude er der tusinder af soldater.
Fortsæt med at grave.
Armer ladningen.
Sæt sandsækkene på.
De klarede det!
Gæt engang, Mutter? Jeg kommer hjem.
Tag det roligt, drenge. Tag tingene, så stikker vi af.
- Nein, nein. Schnell! - De lander sikkert snart i Berlin.
- Er alt klart dernede? - Ja. Tyskernes skakt er væk.
Alle ledninger er trukket.
- Fem minutter! - Fem minutter!
Det er vores store dag.
Javel.
Lykke til.
- Fire minutter tilbage. - Det var let.
Mand begravet!
- Hvem? - Tiffin. Han er derovre.
Skynd jer!
Tiffin?
Tiffin!
Drenge!
Det tager tid at fjerne det.
De må udsætte sprængningen.
Hvad skal vi gøre?
Tiffin!
Gå bare. Der er ingen ide i, at alle dør.
Fraser får dem til at vente!
Vi kommer tilbage, når vi ved noget!
Okay!
På gensyn, Tiffin!
Kom. Kom nu, Wal!
På gensyn, drenge.
Et minut!
Af banen! Væk!
Bajonetter på!
Af banen! Væk!
Flyt jer, for helvede!
20 sekunder.
Af vejen! Væk! Flyt jer, for fanden!
15 sekunder!
- Tiffin er dernede. - Hvad skete der?
En sammenstyrtning.
- Sir. - 10 sekunder!
- Han er i live. - Ni, otte...
Vi får ham ud på nogle minutter. ...syv, seks...
...fem, fire...
- ...tre, to... - Woodward! Det er Tiffin!
Fyr!
Det er dit hjerte.
Mærk efter.
Du hører dit eget hjerte slå.
Woodward. Alle venter.
Woody, er alt i orden?
Jeg har det fint.
Jeg kommer om lidt.
Er alt i orden?
De 19 bomber, der blev sprængt 7. juni 1917 -
- forårsagede verdens kraftigste eksplosion.
Trykbølgen kunne mærkes i London og Dublin.
Slaget om Messines var et af de allieredes mest vellykkede.
Men på få måneder genindtog tyskerne Høj 60.
Det tog halvandet år mere, før krigen var slut.
Mere end 16 millioner liv gik tabt.
Oliver Woodward vendte hjem til Australien i 1919.
For sin indsats fik han Military Cross med to bjælker.
Fire australiere har fået det.
Oliver Woodward og Marjorie Waddell giftede sig i 1920.
De fik tre børn og dannede par i 46 år til Woodwards død i 1966.
Tekster: Mikael Seierup PrimeText International
Textadministration: www.primetext.tv PrimeText International